Det fina med att er mor är bortrest-
-utöver det faktum att hon inte är här...
...är att vi tre får en chans att knyta an till varann.
Pappa, med tanke på det...
Jag kommer snart att ta min examen...
-...och jag har några allvarliga livs... -Klaffen, Bud.
"Family Matters" börjar nu.
Om du vill lära dig nåt om livet kan du lära dig det av Urkel-
-och hans granne, den feta polisen.
Jag hatar den här serien.
Hur kan man inte älska Urkel?
Med de där glasögonen, de där byxorna och hängslena.
På tal om irriterande grannpojkar i hängslen...
Jag har goda nyheter som ni säkert vill höra...
Marcy har befordrats och kommer att resa till Japan en gång i månaden.
Jefferson, du stal min stund.
Förlåt mig, min kära. Det kommer inte att upprepas.
-Okej, jag... -Hon ska bli vice bankchef.
Vice bankchef, ansvarig för alla transaktioner-
-mellan hennes bank och huvudkontoret i Japan.
-Är du klar? -Nästan.
I och med hennes löneförhöjning behöver hon aldrig mer oroa sig för pengar.
Men du lär du få göra om du inte håller käften.
Jag är så glad för er skull.
Ska vi ta och fira med att ni sticker härifrån-
-och jag tittar på TV?
Jag bjuder på det.
Det är inte helt säkert ännu.
Så att fira vore att ta ut saker och ting i förskott.
Bankchefen kommer hit från Japan-
-för att äta middag hos oss ikväll.
Om han gillar mig så är jobbet så gott som mitt.
Jag älskar den här serien. Den där Urkel...
Vilken skådis.
Jag är inte ensam, Bud.
Så länge det finns sjömän och glasstrutar-
-kommer du aldrig att vara ensam.
Jag är här för att jag behöver din hjälp-
-för att kvällens middag ska gå perfekt.
Jag vill att du lämnar grannskapet.
Jag vill inte att min chef ska äcklas av dig-
-och dina barn. Ta det inte på fel sätt.
Nej då.
Så då går du med på det?
Du har inte erbjudit mig nåt-
-ännu.
Okej, Al. Nämn ditt pris.
En betald helkväll-
-på en Howard Boman's Motor Lodge.
Åh, Hobo's.
Där alla sängar ser ut som godsvagnar.
Har jag hört mina slampiga vänner som ofta är där berätta.
Inte jag.
Vi vill också äta-
-Hobo's "ät så mycket du orkar"- fredagsbuffé.
Du kör med mig och en rostig gammal Dodge.
Men fem dollar till ska jag väl ha råd med. Gå och lev loppan.
Så, mr Shimokawa. Tyckte du om sushin?
Den var utsökt. Tack.
Så originellt - att bjuda en japan på sushi i USA.
Det vore som att bjuda Gilligan på kokosnöt efter att hon sluppit den där ön.
Vet du...
Jag tycker att den japanska kulturen är så fascinerande.
Konsten, litteraturen... Jag älskade "The Joy Luck Club".
Den var kinesisk.
"Kamasutra."
Indiskt.
I mitt hemland skulle den här mannen fylla på vattenglas på Denny's.
Nu när vi har ätit - får jag bjuda på lite...
Låt mig gissa. Te.
...te?
Vill du ha nåt i? Mjölk? Socker?
Whisky.
Vem kan det vara?
Ett pizzabud, hoppas jag. Jag skulle kunna döda för en pizza.
Titta, älskling. Det är våra favoritgrannar: familjen Bundy.
Kelly, Bud, Peggy, Al.
Mr Shimokawa. Det här är Al Bundy. Han säljer Acura-bilar.
Peggy, hans maka, är hemmafru.
Deras son, Bud, som går på läkarlinjen-
-och deras dotter Kelly - en skicklig violinist.
Det här är inte alltför nedlåtande.
Jag ville bara tacka dig igen, Marcy-san-
-för huslånet du beviljade oss.
Hon är sannerligen en japansk affärsmans bästa vän.
Tack, familjen Bundy, för att ni kom förbi.
Mrs D'Arcy, det här var rysligt trevligt, men nu måste jag gå.
Till en spritbutik.
Nej, du kan inte gå ännu.
Det bästa återstår.
Vad bra. De tänker hänga sig.
Karaoke.
Nej, jag tänker hänga mig.
Om jag bara kunde glömma.
Jobbet är mitt. Jag känner det på mig.
Vad var det?
-Inget. -Det var inte inget.
Det där var en Dodge, årsmodell 1971.
Den jag behöver för att göra min samling komplett.
Samlar du på klassiska amerikanska bilar?
Nej, jag samlar på klassiskt amerikanskt skrot.
Ja, jag har en Gremlin och en Pacer-
-och en gammal gul skolbuss utan bromsar och säkerhetsbälten.
Jag har allt, utom den där.
Det där är en äkta skrothög.
Mrs D'Arcy, den där bilen betyder mycket för mig. Jag vill ha den.
Oroa dig inte, mr Shimokawa. Jag tar hand om den saken-
-medan min Jefferson här underhåller dig.
Mussla mig, Bud.
Hej.
Här är resten av musslorna från bakluckan.
Majsen hålls varm i ljuddämparen.
Vad gör ni här? Jag bokade ett rum åt er.
De sparkade ut oss.
Och jag har god lust att stämma dem för falsk marknadsföring.
Det stod tydligt och klart "Så mycket musslor ni orkar äta."
Inte "Så mycket musslor ni orkar äta här och nu".
Hur går det med chefen?
Bara bra. Ända tills ni kom hem.
Det visar sig att mr Shimokawa samlar på skrotbilar och han vill köpa din.
Jag har inga skrotbilar. Bara Dodgen.
-Du menar väl inte... -Kom igen, Al.
Han kommer säkert att erbjuda dig dubbelt mer än den är värd.
Du kan få så mycket som 50 dollar för den.
Jag och Dodgen har hängt ihop länge.
Det har du och ditt hår också, men det gjorde du dig av med.
Bra förhandlat, Marce.
Jag älskar den där bilen mer än nånting annat.
Vi, då?
Behöver du putsa öronen?
Som jag sa tidigare, Marcy - jag säljer inte bilen.
Särskilt inte till nån japansk storfräsare-
-som blir rik på att översvämma vår marknad-
-med bränslesnåla billiga bilar-
-som inte knycklas ihop som konservburkar vid frontalkrockar.
Som om det vore viktigt.
Samtidigt som de köper upp alla våra amerikanska klassiker.
Snälla, Al. Mitt jobb står på spel.
Det förändrar inget.
Jag säljer inte bilen till din chef.
Bilen föddes som en Bundy och kommer att dö som en Bundy.
Mer än du anar.
Mrs D'Arcy - fick du min Dodge?
Hans pris var för högt. Är det inte typiskt de fattiga?
De försöker alltid utnyttja de rika.
Gud, vad jag hatar dem. Så här gör vi...
Imorgon tar jag dig till en bilaffär-
-och så skaffar vi en bättre åt dig.
Inser du inte hur sällsynt en sån där Dodge är nuförtiden?
Hälften av dem återkallades.
Den andra hälften löstes upp i regnet.
Det här kan vara den enda som finns kvar.
Jag tror inte att han vill sälja den, mr Shimokawa.
Så här är det, mrs D'Arcy. Du fixar den där Dodgen åt mig-
-eller så fixar jag en ny vice bankchef.
Som tack för att du var så förstående-
-är det inte mer än rätt att jag bjuder på middag och en show.
Jag trodde att du som feminist inte gillade såna här ställen.
Åh, nej.
Feminism handlar om att skydda kvinnans rätt på arbetsplatsen.
Oavsett arbetsplats.
En privat dans?
Stick, slyna.
Låt oss tala om din framtid, Al.
Visst, du tjänar tiotals dollar som det är nu-
-men du kan inte jobba för evigt.
Och jag tvivlar faktiskt på-
-att dina barn tänker ställa upp för dig.
Flytta in i mina föräldrars källare med mig, gullet.
Vi kan leva på kärleken.
Och socialbidrag.
Det slog mig att du kan behöva ett litet sparkapital.
I storleksordningen 3 000 dollar?
-Bilen är inte till salu, Marcy. -Kom igen, Al.
Du vet att den där bilen inte är värd 3 000 dollar.
Varför måste du vara en så jä...tteenvis människa?
Det är en karlgrej.
Till skillnad från er benrakare gillar vi män saker som är inkörda.
Gamla saker. Gamla gympadojor, gamla, lortiga jeans.
En 30 år gammal tandborste med matrester i.
Dodgen är sån.
Dodgen är precis sån.
Med åren har jag format den där bilen-
-så att den passar min kropps alla vinklar och vrår.
Och om jag ska vara ärlig kommer jag aldrig att hinna-
-köra in en ny bil, så mitt svar är fortfarande:
Vad skulle jag säga?
Strunt samma. Du, Al Bundy, är en gris.
Jag upprepar - en gris.
Nu går vi, Jefferson.
-Nu går vi hem, Jefferson. -Varför det? Vad är det?
Jag står inte ut en sekund till på den här vidriga, hemska...
Åh, mr Shimokawa.
Vad för dig till Jiggly Room?
Stripporna, om jag ska vara helt ärlig.
Så, mrs D'Arcy - har du säkrat min Dodge?
Tja, ja... Eller nej.
Förhandlingarna pågår fortfarande.
Min man mådde inte så bra och...
Hur kan jag lita på dina förhandlingskunskaper som bankir-
-om du inte ens lyckas köpa en rostig skrothög av en skoförsäljare?
Jag ser allt med mina röntgenglasögon gjorda av lökringar.
Snälla, mr Shimokawa. Ge mig en ny chans.
Jag tar reda på hans pris.
5 000 dollar.
Nej.
7 500.
Nej.
-10 000? -Nej.
Hej, konstapel Dan. Vad kan jag göra för dig?
Vi har fått in ett klagomål gällande en oanständig sexshow.
Jag kan försäkra dig om att vi inte har några såna här.
Skaffa en sån, då.
Vi struntade inte i den där drograzzian för intet.
Jag förstår mig inte på dig, Al.
Du har tackat nej till 10 000 dollar.
Det är mer pengar än du skulle tjäna-
-om du så levde i 10 000 år.
Det är inte pengarna, Marcy. Det är affektionsvärdet.
Okej, hur högt är det?
-20 000. -20 000?
-Det är ju befängt. -Min bil.
Okej, jag ska fråga.
Är inte 20 000 lite mycket begärt-
-för en bil som består av mestadels snöre och papper?
Jag har Marcy exakt där jag vill ha henne.
Med risk för att låta för snäll...
Du är en idiot när det gäller pengar.
Okej. Han ger dig 20 000 för den.
Pappa.
-Avgjort? -Ja...
På ett villkor.
Bilen är din, mr Shimokawa.
Jag sa till mrs D'Arcy att alla män går att köpa.
Ja, alla kvinnor också.
Goda nyheter, mr Shimokawa. Bilen är din.
Jobbet är ditt, mrs D'Arcy.
På grund av mina fantastiska förhandlingskunskaper?
Nej, för att du vet hur man skakar rumpa.
I så fall - betrakta det här som min avskedsansökan.
Är inte det här mysigt?
En lugn kväll med sina nära och kära.
Vad rart, pappa.
Bli inte tårögd i onödan. Han pratar om sina musslor.
Vidare - chefen för Japans största bank-
-greps igår för att ha startat ett upplopp på en strippklubb i Chicago.
Mrs D'Arcy blev åtminstone inte degraderad till en lucka den här gången.
Ja, men nu är hon bankomatljudet.
Vad är det?
Du vet när man knappar in koden och det låter...
-Ja? -Ja, det är hon.
Ledsen att du inte fick dina pengar för bilen.
-Jag har mina musslor. -Ja.
Hugg in.
Vidare - en sällsynt typ av botulism har upptäckts och spårats-
-till musslor på en "ät så mycket du orkar"-buffé i Chicago.
Som tur är stals merparten av de smittade skaldjuren-
-av en familj hemlösa tjuvar som bor i en Dodge.
Undertextning: Isa Leppikorpi